Vázat písmo nebo ne – v čem je pravá podstata věci?
Proces psaní je předmětem vědeckých studií i vášnivých názorů. Snadno najdeme zastánce psacího písma, nevázaného písma, odpůrce psaní rukou i takové, kteří se vyhýbají novým technologiím a jsou zastánci jedině psaní rukou. Jak to tedy je – má některý názorový proud větší pravdu než ostatní? A co to znamená pro děti, které se teprve učí psát?
![](https://perpetuum.cz/wp-content/uploads/2019/11/pismo3bbb-780x470.jpg)
S názorem, že psaní rukou je příliš zastaralé, se v českém veřejném prostoru tak často nesetkáváme. V USA ovšem přínos psaní rukou musely podpořit vědecké studie. V české kotlině je daleko ožehavějším tématem, jaký typ písma je zaručeně a jednoznačně nejlepší – klasické psací písmo, nebo Comenia Script? Comenia Script je příkladem nevázaného „tiskacího” písma. Existují samozřejmě i další alternativy, jako je Sasoon nebo NNS Script. Každá škola si může zvolit, jakým písmem bude své žáky učit psát, a řada škol tuto možnost s radostí využívá.
![](https://perpetuum.cz/wp-content/uploads/2019/11/pismo2-199x300.jpg)
Z veřejných diskuzí lze snadno nabýt dojmu, že pokud se člověk naučí psací písmo, stane se automaticky sociálně, emočně i vědomostně zdatnou bytostí, kterou čeká úspěšná a zářivá budoucnost. Takový člověk bude nasávat informace jako houba, bude mít skvěle propojenou pravou a levou mozkovou hemisféru a bude lepším, uvolněnějším a radostnějším člověkem. Pokud se děti tento typ písma nenaučí, automaticky to pro některé znamená, že z nich vyrostou lemplové, rozmazlenci a hlupáci. Vždyť kde bychom jako národ bez psacího písma byli?
Pokud by vázané písmo opravdu mělo tyto téměř magické účinky, které mu část naší společnosti přisuzuje, bylo by to samozřejmě skvělé. Pojďme si však přiznat, že to tak pravděpodobně nebude. Psací písmo, jaké známe dnes, se vyvinulo z čistě praktických důvodů. Není tomu tak dávno, kdy se úřední listiny, a vůbec všechny dokumenty, musely psát rukou. Odtud pramení rigidní podoba písma – mělo být jednoznačně čitelné a podle normy, aby pokud možno nevznikaly omyly při čtení nebo dalším opisu. Když sáhneme ještě o malinko hlouběji do historie, před vynález samoplnícího se pera, bylo praktické na jedno namočení hrotu psát co nejdéle. Postupně tak při psaní vznikala tendence písmena spojovat.
Z veřejných diskuzí lze snadno nabýt dojmu, že pokud se člověk naučí psací písmo, stane se automaticky sociálně, emočně i vědomostně zdatnou bytostí, kterou čeká úspěšná a zářivá budoucnost. Pojďme si však přiznat, že to tak pravděpodobně nebude.
Málokdo dokáže pro psací písmo argumentovat jinak, než že se to tak vždycky dělalo, proto by se to mělo dělat dál. Obecně se také předpokládá, že psací písmo podpoří rozvoj jemné motoriky, zrychlí tempo psaní a porozumění textu. Milý prvňáček tak hned ve škole dostane pořádnou nálož – malé tiskací, velké tiskací, malé psací a velké psací. Nejlépe hned těsně po sobě. Kdo nemá ještě ze zcela přirozených vývojových důvodů uvolněnou ruku, je hned za kocoura a, milá maminko, doma to pěkně trénujte. Pořád to nejde? Tak to se málo snažíte, s takovou to vaše dítě daleko nedotáhne! Kdo má vědecké argumenty, má je velmi často překroucené, zveličené nebo od nejasného zdroje. Obstojným argumentem tak v podstatě zůstává estetičnost psacího písma. Nicméně, pojďme se blíže podívat na to, co o psacím písmu doposud zjistila věda.
![](https://perpetuum.cz/wp-content/uploads/2019/11/pismo4-300x200.jpg)
Není od věci jít ke zdroji
Quebecký výzkum vedený profesorkou Isabelle Montesinós-Gelet může na naše téma vrhnout velmi zajímavé světlo. Její tým studoval dovednosti u dětí, které se učily psát tiskacím písmem, psacím písmem a kombinací obou druhů. Její výzkum naznačuje, že největší užitek měly děti z psacího písma. Nejhůře na tom pak byly děti, které se učily kombinaci obou druhů. Přesně tak, jak to u nás v tradičním pojetí stále probíhá. V magazínu Science Daily Montesinós-Gelet také uvedla, že ve výsledku je jedno, jestli děti píší psacím nebo tiskacím písmem, pokud se vyučuje pouze jeden druh písma. Kombinaci obou druhů písem označila za velmi kontraproduktivní metodu, která naopak zpomalila a ztížila rozvoj dovedností v psaní a čtení u dětí z jejího výzkumu. Zabraňovala totiž dětem zautomatizování jedné sady písmen a tím zrychlení psaní. Dětem se posléze hůř zapisovaly vlastní myšlenky.
Po podrobnějším prostudování zmíněného výzkumu je jasné, že ve sporu o vázané či nevázané písmo nevítězí jednoznačně ani jedna strana. Na čem doopravdy záleží, je způsob, jakým je výuka psaní vedená. Nabízí se tedy volit tu nejefektivnější metodu výuky psaní. Pokud je totiž pro rozvoj dítěte nejvýhodnější učit se jeden druh písma, nabízí se jako nejpraktičtější řešení písmo nevázané alias tiskací, které bude velmi pravděpodobně pro většinu lidí v budoucnu nejsrozumitelnější. Elegance psacího písma jistě najde své uplatnění v uměleckých oborech, nicméně jako komunikační prostředek se zdá být stále více zastaralé. Jaké písmo by se děti měly učit dle vašeho názoru?
Dobry den,
ucim genetickou metodou, ktera nabizi velke tiskaci pismo pro cteni i psani, male tiskaci jen pro cteni a dale psaci male i velke pismo pro psani i cteni.
V dobe pocitacu, tedy v zrychlenem vnimani skutecnosti vnimam psani jako klidnou cinnost. Ale zase plati jak pro koho.
Nemuze to byt nikdy stoprocentni platne pro vsechny.
To je muj nazor.
Mgr. Jana Lassakova
Osobně si myslím, že by se konečně mělo přestat učit vázané písmo a přejít na nevázané varianty (např. comenius skript). Vázané písmo je fakt taková legrácka, se kterou se člověk setkává jen na prvním stupni základních škol. V normálním světě vidí člověk vázané písmo jen ve starých učebnicích a dopisech od prababičky. Prakticky už dnes nenajdeme texty psané vázaným písmem, vše je tištěno (na papír či monitor) písmem nevázaným. Vázané písmo je špatně čitelné. Jednak proto, že nejsme zvyklí ho číst, jednak proto, že když pisatel nezvládl krasopis a jen málo se odchýlí od normy, písmo se stává nečitelným a jeho čtení vyžaduje obrovskou energii. Neznám nikoho, kdo by v dospělosti používal vázané písmo.
Vzpomínám si, že už když jsem já nastoupil na základní školu v roce 1989, tak jsem (jako prvňáček) vůbec nechápal, proč se učíme vázané písmo, co to je, jak se to čte. Vzpomínám si, že mnoho mých spolužáků přešlo na nevázané písmo už na druhém stupni. Protože jsem se nikdy nenaučil krasopis s přechodem na nevázané písmo jsem váhal (věděl jsem, že nechci psát vázaně, ale zároveň jsem nevěděl, jak přejít na nevázané písmo). Na nevázané písmo jsem přešel až v průběhu střední školy, protože jsem nebyl schopen po sobě přečíst vlastní poznámky. Musel jsem se sám naučit techniku, jak psát tiskací písmena, abych je dokázal psát efektivně a zároveň čitelně.
Na výuku psaní vázaným písmem na prvním stupni mám vzpomínku, že to bylo týrání dětí, které bylo navíc úplně k ničemu (naopak mě to poškodilo takovým způsobem, že jsem se naučil psát sám až na střední škole). Psaní pomocí comenia scriptu asi nebude o moc menší týrání, ale aspoň to bude k něčemu a při troše dobré vůle si děti osvojí psaní, které využijí až do vysoké školy a možná celý život. Životnost vázaného písma končí někde mezi základní a střední školou.